Сеспель Мішші
Сеспель Мішші | |
---|---|
чув. Çеçпĕл Мишши | |
![]() | |
Народився | 16 (28) листопада 1899 або 4 (16) листопада 1899[2] Сеспель, Цивільський повітd, Казанська губернія, Російська імперія |
Помер | 15 червня 1922[1][2] (22 роки) Остер, Остерський повіт, Чернігівська губернія, Українська СРР |
Поховання | Остер |
Країна | ![]() |
Діяльність | поет, перекладач, письменник |
Alma mater | Тетюшський педагогічний коледжd |
Знання мов | російська і чуваська |
Партія | Російська соціал-демократична робітнича партія |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2a/%C5%9Ee%C5%9Fp%C4%95l_Mi%C5%A1%C5%A1i%27s_gravestone.jpg/220px-%C5%9Ee%C5%9Fp%C4%95l_Mi%C5%A1%C5%A1i%27s_gravestone.jpg)
Мішші́ Сеспе́ль (Михайло Кузьмич Сеспе́ль; до вересня 1921 року — Кузьмін; чув. Çеçпĕл Мишши; 16 листопада 1899, Шутурово — 15 червня 1922) — псевдонім та ім'я та прізвище класика чуваської поезії Михайла Кузьмича Кузьміна (Мишши — чуваська форма імені Михайло, çеçпĕл перекладається як «пролісок»).
Народився 16 листопада 1899 року в селі Шутурово (чув. Касаккасси Шĕкĕр) Цивільського повіту Казанської губернії. Нині це село носить його ім’я і за новим адміністративним поділом належить до Канаського району Чуваської Республіки.
Навчався в Шихазанській двокласній школі, в 1917 вступає до Тетюшинської учительської семінарії. Після Жовтневого перевороту в Петербурзі добровольцем вступає до лав Червоної Армії, сподіваючись на позитивні наслідки для чуваського народу. В армії вступає до комсомолу та ВКП(б). Одночасно пише вірші в яких критикує російське самодержав’я, негативну роль російського православ’я, захищає чуваську мову від русифікації.
До творчого доробку входить: близько 60 віршів, уривки роману «Втікач», частина драми «Убік», записки з щоденника и більше 100 листів. Сповненими оптимізму, спрямованими в майбутнє рідного народу є вірші «Чуваська мова», «Синові чуваському», «Чувашці», «Пашня Нового дня», «Сталева віра», «До моря».
«Пашня Нового дня» перекладена на 55 мов світу, решта віршів перекладені на українську і російську мови.
Сеспелю приписують роль основоположника сучасної чуваської поезії завдяки його статті від 17 листопада 1920 р. в чуваській газеті «Канаш» («Рада»). Стаття мала назву «Віршування та правила наголосу». Сеспель вніс в чуваську літературну мову силабо-тоніку (властива народній чуваській мові від природи) і тим самим вказав шляхи подальшого розвитку і вдосконалення національної мовленнєвої культури.
Незважаючи на молодість Мішші займав досить відповідальні державні посади: в 1919—1920-х роках слідчий Тетюшинської слідчо-виправної комісії Ревтрибуналу, завідувач відділу юстиції Чуваської автономної області. 1921 року лікувався від туберкульозу в санаторії в Криму. Під час голоду на Поволжі (1922 р.) відправляється в Україну в Чернігівську область, де допомагає розміщувати біженців з Поволжя в українських сім’ях. Одночасно працює в Остерському повітовому земельному відділі, вчителює в місцевій школі (зараз це гімназія, що носить його ім’я).
Життя поета обривається трагічно — бачачи всю безпреспективність комуністичної ідеології, її антилюдську суть, відчуваючи себе причетним до звірств радянського режиму Мішші Сеспель покінчив життя самогубством. За деякими версіями причиною стало не розділене кохання.
Фігура Сеспеля є знаковою для України. Герой Радянського Союзу, український письменник Юрій Збанацький відтворив його образ в романі «Сеспель». А кіностудія ім. Довженка в 1970 р. зняла біографічну дилогію «Полум’яне серце» (режисер Чичканов). Фільм був заборонений в УРСР і режисер відвіз оригінали в Чебоксари.[джерело?]
Ім'я Сеспеля носить вулиця в Чебоксарах, його рідне село, кінотеатри, гімназія в м. Остер, Чернігівської області і пароплав. В Чебоксарах на вулиці Сеспеля відкрито пам'ятник, в рідному селі — музей поета.
25 серпня 2013 в місті Остер Козелецького району Чернігівської області відбулося урочисте відкриття меморіальної стели Михайлу Сеспелю на місці його трагічної загибелі. Стела з граніту споруджена поруч з дерев'яним пам'ятним знаком, встановленим тут раніше.
- Сироткин М. Я. Очерки истории чувашской советской литературы. — Чебоксары, 1956.
- Основоположник чувашской советской поэзии. — Чебоксары: «Уч. зап. Чуваш. НИИ», 1971. — Т. 51.
- Сеспель Мішші // Шевченківська енциклопедія : у 6 т. / Гол. ред. М. Г. Жулинський. — Київ : Ін-т літератури ім. Т. Г. Шевченка, 2015. — Т. 5 : Пе—С. — С. 727.
- Сеспель Мишши[недоступне посилання з липня 2019]
- Сеспель Мишши в советской традиции «высокого сталинизма» / сост. и вступительная статья Кăрчан Макçăмĕ. — Воронеж: НОФМО, 2007. — 43 с.
- Сеспель Мишши: рождение современной чувашской литературы / сост. Кăрчан Макçăм. — Воронеж, 2007. — 53 с.
- ↑ а б Сеспель Мишши // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
- ↑ а б в Исаев Ю. Н. Чувашская энциклопедия — Чувашское книжное издательство, 2006. — С. 2567. — 2567 с. — ISBN 978-5-7670-1471-X
|